125 milioni di caz..te
«125 milioni di caz..te» | |
---|---|
![]() | |
Жанр | музикальна соціальна варьєте |
Країна | ![]() |
Мова | італійська мова англійська мова |
Ориг. мережа | Rai Uno |
Ориг. трансляція | 26 квітня 2001 |
Остання трансляція | 17 травня 2001 |
Кількість сезонів | 1 |
Кінокомпанія | телерадіокомпанія RAI |
Місце фільм. | Мілан |
Творча команда | |
Ідея | Адріано Челентано |
Ведучі/Актори | Адріано Челентано Азія Ардженто |
Технічні дані | |
Камера | багатокамерна зйомка |
Українськомовна локалізація | |
125 milioni di caz..te (укр. «125 мільйонів тонн лайна») — музично-соціальна телепередача Адріано Челентано у чотирьох серіях, транслювалася з 26 квітня по 17 травня 2001 року на каналі Rai 1.
Телешоу «125 milioni di caz..te» почало транслюватися на каналі Rai 1 26 квітня 2001 року на підтримку нового на той час альбому Адріано Челентано — «Esco di rado e parlo ancora meno». Всього вийшло 4 серії, максимальний рейтинг перегляду склав 42 % від загальної аудиторії — понад 10 мільйонів глядачів. За будовою телешоу було аналогічним попередньому телепроєкту Адріано Челентано 1999 року «Francamente me ne infischio»: у передачі обговорювалися соціальні питання і виконувалася музика. Протягом телешоу Челентано викладав тривалі монологи і виконав 23 пісні (з них 7 пісень з нового альбому). Назва передачі перекладається як «125 мільйонів тонн лайна». Заради уникнення подальших скандалів через слово «лайно», команда Челентано вирішила заховати всім зрозумілий сенс серією крапок в середині цього слова. Така назва пояснювалася словами:[1]
«Ситуація в Італії і у світі викликає все більші побоювання: війна в Ізраїлі, глобальне потепління, Боснія, випробування нової атомної бомби... Мене турбує багато чого. Однак найгірше те, що люди сприймають трагічні події як якесь звичайне "лайно". Ось що найстрашніше — звідси і назва» — Адріано Челентано[2]
Челентано був ведучим передачі, а його співведучою була акторка Азія Ардженто. Гостями передачі були: Браян Адамс, Енцо Янначчі, Антоніо Албанезе, Джуліано Ферарра, Фіорело, Джорджо Ґабер, Джорджо Панаріелло, гурт «Lunapop», Shaggy, Кармен Консолі, Giorgia, Марко Мазіні, Даріо Фо й інші.
Бюджет склав 20 мільярдів лір, фільмування відбувалося у павільйоні старого паперового комбінату в Бругеріо. У телевізійних декораціях студії Челентано відтворив «вулицю Глюка», реконструювавши схожий квартал в «ідеальному», за його уявленням місті. У цьому «ідеальному» місті проходив водний канал, були будинки і навіть в'язниця.[3] Як і в попередньому телешоу було розміщено оркестр під керівництвом Фіо Дзанотті.
У передачі Челентано висловив монолог з критикою закону «мовчазної згоди» на користь донорства органів — що викликало безліч полемік в суспільстві.[4][5] Також телешоу мало і гумористичну складову, прикладом цього була сцена, де за сценарієм Джорджо Габер разом з Антоніо Албанезе, Даріо Фо, Енцо Янначчі і Челентано грали партію в карти і всі п'ятеро співали разом «Ho visto un re» («Я бачив короля»). Для старовинного друга Челентано — Габера, це була остання поява на телебаченні, у 2003 році він помер від раку. На передачі стався і неприємний інцидент — в одному з випусків, під час номера з Даріо Фо, Челентано, жартуючи, невдало підстрибнув, впав і зламав ногу, але попри цей факт, шоу не закрили, і йому довелося вести наступні серії з гіпсом на нозі.[6]
В рамках телешоу транслювався 10-15 хвилинний детективно-сатиричний серіал з політичною підосновою «Інспектор Глюк» («L'ispettore Gluck»), створений за сценарієм Карло Лукареллі, де Челентано зіграв головного персонажа. Вийшло 3 серії під назвами: «Дім жінки порізаної на шматки», «Рука смерті» і «Хто вбив красу», у яких був натяк на теми: поширення ГМО, смертної кари і екології.[7]
Перелік пісень, виконаних Адріано Челентано
- Per averti
- Ciao ti diro
- Apri il cuore
- L'emozione non ha voce
- L'unica chance
- Tir
- Ready teddy
- La festa
- Quello che non ti ho detto mai
- Il problema piu importante
- L'arcobaleno
- Il ragazzo della via Gluck
- Quello che non ti ho detto mai
- Il mondo in mi 7a
- Una carezza in un pugno
- Lago rosso
- 24 mila baci
- Shake rattle an'roll
- Ready teddy
- Le stesse cose
- Azzurro
- Un albero di trenta piani
- Io sono un uomo libero
Перший епізод
Другий епізод Третій епізод
|
Четвертий епізод
|
Дата та епізод | Відсоток переглядів | Кількість глядачів |
---|---|---|
Перший (26 квітня 2001) | 41,95 | 10.351.000 |
Другий (3 травня 2001) | 36,66% | 8.773.000 |
Третій (10 травня 2001) | 35,36% | 8.330.000 |
Четвертий (17 травня 2001) | ? | ? |
- ↑ По следам "Francamente me ne infischio". adriano38.blogspot.com. Piero Negri. 2013. Архів оригіналу за 25 грудня 2014. Процитовано 21 жовтня 2014. (рос.)
- ↑ Адриано Челентано. italynews.ru. Юлія Павленко. 2008. Архів оригіналу за 14 жовтня 2014. Процитовано 21 жовтня 2014. (рос.)
- ↑ По следам "Francamente me ne infischio". adriano38. 23 липня 2013. Архів оригіналу за 25 грудня 2014. Процитовано 22 лютого 2015. (рос.)
- ↑ Адриано Челентано, биография, переводы песен. danaja.ru. Процитовано 18 вересня 2016. (рос.)
- ↑ Порівняно з іншими країнами ЄС Італія пасе задніх щодо донорства людських органів для пересадки – дискусію спричинив… відомий співак. radiosvoboda.org. 10 травня 2001. Архів оригіналу за 5 серпня 2017. Процитовано 1 жовтня 2016.
- ↑ 125 milioni di caz..te. celentano.ru. Il Celebre. 2001. Архів оригіналу за 23 вересня 2015. Процитовано 21 жовтня 2014. (рос.)
- ↑ TV: CELENTANO ISPETTORE GLUCK CON GIANNINI E AMENDOLA. adnkronos.com. 2001. Архів оригіналу за 27 лютого 2015. Процитовано 21 жовтня 2014. (італ.)
- Сайт телеканалу Rai Uno archivio.raiuno.rai.it[недоступне посилання з листопада 2018] (італ.)
- Офіційний сайт Адріано Челентано clancelentano.it [Архівовано 25 червня 2012 у WebCite] (італ.)