sokkel
Norsk
[rediger]Substantiv
[rediger]sokkel m (bokmål/nynorsk), c (riksmål)
- fot eller underlag for en statue, søyle el.l.
- lav, delvis nedgravet mur av sten eller betong, anvendt som underlag for en bygnings murer
- (kortform av) kontinentalsokkel
Etymologi
[rediger]Fra fransk socle, fra latin socculus («liten sokk»)
Uttale
[rediger]Grammatikk
[rediger]Bøyning (regelrett substantiv hankjønn, med sammentrekning i flertall) | ||||
---|---|---|---|---|
Entall | Flertall | | ||
Ubestemt | Bestemt | Ubestemt | Bestemt | |
ein sokkel | sokkelen | soklar | soklane | (nynorsk) |
sokkel | sokkelen | sokler | soklene | (bokmål/riksmål) |
For genitiv av substantiv, se eieform. |
Oversettelser
[rediger]søylefot
lav, delvis nedgravet mur
|
kontinentalsokkel — se kontinentalsokkel
Referanser
[rediger]- «sokkel» i nettutgaven av Bokmålsordboka / Nynorskordboka.
- «sokkel» i Det Norske Akademis ordbok (NAOB).