blei
- Se også: Blei
Norsk
[rediger]Substantiv
[rediger]blei m (bokmål/nynorsk), c (riksmål)
- en kile til å kløyve eller spalte noe med
- drive inn en blei
- hoven, ubehagelig person
- han er en hoven blei
Andre former
[rediger]- bleig (bokmål/nynorsk)
Synonymer
[rediger]Etymologi
[rediger]Av norrønt bleðgi
Beslektede termer
[rediger]bleggeinde (nynorsk)
Uttale
[rediger]Grammatikk
[rediger]Bøyning (regelrett substantiv hankjønn) | ||||
---|---|---|---|---|
Entall | Flertall | | ||
Ubestemt | Bestemt | Ubestemt | Bestemt | |
ein blei | bleien | bleiar | bleiane | (nynorsk) |
en blei | bleien | bleier | bleiene | (bokmål/riksmål) |
For genitiv av substantiv, se eieform. |
Oversettelser
[rediger]kile
personkarakteristikk
Verb
[rediger]blei (bokmål/nynorsk)
- bøyningsform av bli