A 2020-as Tour de France volt a háromhetes francia kerékpáros körverseny 107. kiírása. A verseny eredetileg június 29-én került volna megrendezésre, azonban a COVID–19 járvány miatt végül az augusztus 29. és szeptember 20. közötti időszakra halasztották.[1] A címvédő a kolumbiai Egan Bernal volt. A versenyt végül a 21 éves szlovén Tadej Pogačar nyerte meg, aki az utolsó előtti szakaszon vette át a vezetést, az addig meggyőzően teljesítő Primož Rogličtól.
Jerome Cousin a szakasz nagyobbik felén egyedül szökött, de a mezőny befogta őt. A sprintbefutóban Caleb Ewan győzött. A zöld trikóért zajló pontversenyben Peter Sagan vette át a vezetést.[2]
A szakaszt egy hatfős szökevény csoport vezette, de őket az utolsó emelkedő előtt befogta a mezőny. A hegyen a Jumbo határozta meg az iramot. Ennek köszönhetően többen leszakadtak. A célhoz tizenhat fővel érkezett meg az élboly, akik sprintben döntötték el a szakaszgyőzelmet. Az első a szlovén Primož Roglič lett. Alaphilippe megtartotta az összetett első helyét.[3]
A szakasz során nem kezdeményezett senki szökést. Az utolsó 35 kilométeren emelkedett a mezőny sebessége. Tíz kilométerre a céltól az Ineos, majd a Jumbo állt az élre. Három kilométerre a befutótól csatlakozott hozzájuk a Sunweb is. A győzelmet a sprintben Wout van Aert szerezte meg. A sárgatrikós Julian Alaphilippe szabálytalan frissítésért 20 másodperces időbüntetést kapott, így Adam Yates vette át az összetett vezetést. A sprinterek pontversenyében Sam Benett megelőzte Peter Sagant.[4]
Nem sokkal a rajt után egy kilencfős csoport szökött meg a mezőnytől. A szökevények az utolsó 20 kilométerig együtt maradtak. Ezután az astanás Lucenko az élre állt és megszerezte a szakaszgyőzelmet.[5]
A szakasz elejétől a Bora diktálta a tempót. Ezzel a sprinterek közül sikerült leszakítani Bennettet, Ewant és Nizzolót. Így Sagan már a részhajrá során visszaszerezte a zöldtrikót. Harminc kilométerre a céltól az oldalszél miatt kettészakadt a mezőny. Már ekkor látható volt, hogy többek között Pogačar, Landa, Porte és Mollema időhátránnyal fejezi be a szakaszt. A sprintbefutót Wout van Aert nyerte Boasson Hagen és Coquar előtt. Sagannak a befutóban egy váltóhiba miatt leesett a lánca, így kimaradt a szakaszgyőzelemért vívott küzdelemből.[6]
A rajt után a mezőny elengedett egy 13 fős szökést. Legnagyobb előnyük közel negyedóra volt. A Port de Balés-n széthullott a szökevénycsoport. A győzelmet a lejtmenetben legjobban teljesítő Peters szerezte meg. Az összetett verseny élcsoportja 6:38 hátránnyal érkezett meg. Pogačar 38 másodperccel csökkentette a hátrányát az összetett versenyben.[7]
A szakasz során a svájci Hirschi 80 kilométeren át egyedül volt szökésben, de nem sokkal a cél előtt egy négyfős csoport befogta őt. A szakaszgyőzelem köztük dőlt el sprintbefutóban. A nap teljes szlovén sikert hozott: Pogačar a szakaszt meg, Roglič felvehette a sárgatrikót.[8]
A szakaszon az oldalszél miatt több bukás volt és az utolsó 20 kilométeren a mezőny is több részre szakadt. A győzelmet Sam Benett szerezte meg, aki ezzel visszaszerezte a sprintverseny zöld trikóját.[9]
A versenynapon Matthieu Ladagnous rajt után 124 kilométert volt egyedül szökésben. A sprintbefutóban Ewan győzött. A második Sagant visszasorolták és pontlevonással sújtották, mert a sprintben meglökte van Aertot.[10]
Egy hatfős szökevénycsoportot 40 kilométerre a céltól fogott meg a mezőny. Az utolsó előtti emelkedőn többen növelték a tempót és elszakadtak az élbolytól. Az utolsó meredek tetejére a svájci Hirschi ért fel leghamarabb, aki a szakaszt is megnyerte.[11]
A mezőny egy nagyobb, az összetett versenyben érdektelen versenyzőkből álló csoport szökését elengedte. Közülük Martínez bírta legjobban a hegyi szakaszt. Az összetett élmezőnyéből Porte, Landa és Lopez 13 másodperc hátránnyal érkezett Roglič mögött. Bernal leszakadt, ( 38 másodperc), Quintana a szakasz során bukott ( 40 mp).[12]
A Bora a nap folyamán olyan tempót diktált, hogy a sprintversenyben esélyesek közül minél többen leszakadjanak, így befutónál ne tudjanak pontokat gyűjteni. Ennek köszönhetően Benett 20, Ewan 29 perc hátránnyal érkezett a célba. Az utolsó emelkedőn többen próbálkoztak elszakadni a mezőnytől, ami végül három kilométerre a céltól Andersennek sikerült, aki megnyerte a verseny. A többi helyezés mezőnysprintben dőlt el.[13]