klaava
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- metallirahan arvopuoli, vastakohta kruuna
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈklɑːʋɑ/
- tavutus: klaa‧va
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | klaava | klaavat |
genetiivi | klaavan | klaavojen (klaavain) |
partitiivi | klaavaa | klaavoja |
akkusatiivi | klaava; klaavan |
klaavat |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | klaavassa | klaavoissa |
elatiivi | klaavasta | klaavoista |
illatiivi | klaavaan | klaavoihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | klaavalla | klaavoilla |
ablatiivi | klaavalta | klaavoilta |
allatiivi | klaavalle | klaavoille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | klaavana | klaavoina |
translatiivi | klaavaksi | klaavoiksi |
abessiivi | klaavatta | klaavoitta |
instruktiivi | – | klaavoin |
komitatiivi | – | klaavoine- omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | klaava- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]Ruotsin sanasta klave.[2]
Käännökset
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- klaava Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kotimaisten kielten keskuksen Nykysuomen sanalista v. 1 (lataussivu): taivutustyyppi 9
- ↑ Häkkinen 2004: Nykysuomen etymologinen sanakirja