juttu
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- (arkikieltä) sanottava tai tehtävä asia
- Haluan tehdä yhden jutun.
- juoru
- Se on vain juttu.
- puhe, juttelu
- Siitä on ollut juttua.
- Hänellä sitä juttua riittää.
- kertomus, tarina
- Luin lehdestä hauskan jutun.
- artikkeli, lehtijuttu
- Olipa mielenkiintoinen juttu!
- tapaus, keissi
- ihme juttu
- oikeustapaus, oikeusjuttu
- Nyt on kiharainen juttu menossa.
- (arkikieltä) seksuaalinen tai seurustelusuhde
- Heidän juttunsa päättyi eroon.
- yhden yön juttu
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈjut̪ːu/
- tavutus: jut‧tu
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | juttu | jutut |
genetiivi | jutun | juttujen |
partitiivi | juttua | juttuja |
akkusatiivi | juttu; jutun |
jutut |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | jutussa | jutuissa |
elatiivi | jutusta | jutuista |
illatiivi | juttuun | juttuihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | jutulla | jutuilla |
ablatiivi | jutulta | jutuilta |
allatiivi | jutulle | jutuille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | juttuna | juttuina |
translatiivi | jutuksi | jutuiksi |
abessiivi | jututta | jutuitta |
instruktiivi | – | jutuin |
komitatiivi | – | juttuine- omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | jutu- | |
vahva vartalo | juttu- | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
[muokkaa]Liittyvät sanat
[muokkaa]Johdokset
[muokkaa]Yhdyssanat
[muokkaa]hupijuttu, häväistysjuttu, juttutuuli, jymyjuttu, kalajuttu, kauhujuttu, kummitusjuttu, läpihuutojuttu, murhajuttu, naisjuttu, oikeusjuttu, pikkujuttu, pilajuttu, rakkausjuttu, riitajuttu, rikosjuttu, sensaatiojuttu, siviilijuttu, skandaalijuttu, sotajuttu, tosijuttu, vakoilujuttu, varkausjuttu
Aiheesta muualla
[muokkaa]- juttu Kielitoimiston sanakirjassa
- juttu Suomen kielen vanhimman sanaston etymologisessa verkkosanakirjassa
- Artikkeli 85 Suomen viittomakielten verkkosanakirjassa Suvissa
Viro
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]juttu