Spurvehøg
Spurvehøg | |
---|---|
![]() | |
Bevaringsstatus | |
![]() Ikke truet (IUCN 3.1)[1] | |
![]() Sårbar (DKRL)[2] | |
Videnskabelig klassifikation | |
Rige | Animalia |
Række | Chordata |
Klasse | Aves |
Orden | Accipitriformes |
Familie | Accipitridae |
Slægt | Accipiter |
Art | A. nisus |
Underart | 'A. n. granti A. n. melaschistos A. n. nisosimilis A. n. nisus A. n. punicus A. n. wolterstorffi' |
Videnskabeligt artsnavn | |
Accipiter nisus (Linnaeus, 1758) | |
Kort | |
![]() Udbredelse af A. nisus Yngleområde findes ynglende ikke ynglende træk/vinterkvarter | |
Synonymer | |
| |
Hjælp til læsning af taksobokse |
Spurvehøgen (latin: Accipiter nisus) er en relativt lille rovfugl. Den er fredet i Danmark.
Udbredelse
[redigér | rediger kildetekst]Den er en almindelig dansk ynglefugl med cirka 4.000 par og er i øvrigt udbredt i store dele af Europa, Asien og det nordvestlige Afrika.
Kendetegn
[redigér | rediger kildetekst]Hannen har blå-grå ryg, mens hunnen er brun. Begge har tværstribet bryst og bug (hvid med mørke tværstriber). Halen er lang og smal, vingerne er korte og afrundede. I forhold til andre rovfugle er spurvehøgen lille.
Størrelsesforskel på hun og han
[redigér | rediger kildetekst]Som hos mange andre rovfugle er spurvehøgehunnen større end hannen. Hunnen måler op til cirka 38 centimeter fra hoved til hale, mens hannen måler cirka 30 centimeter.
Størrelsesforskellen mellem de to køn danner basis for et større fødegrundlag, når de to køn i fællesskab, skal jage føde til ungerne, fordi de på den måde kan jage flere forskellige fuglearter. Hannen kan tage småfugle op til solsort-størrelse. Hunnen tager bytte op til due-størrelse, men mangler den fornødne manøvredygtighed, der kræves for at fange mindre fugle. Det er en fordel, at det netop er hunnen, der er størst, da den derved har nemmere ved at producere æggene, og senere er det også hunnen, som ruger og forsvarer reden.
Forveksling
[redigér | rediger kildetekst]Spurvehøgehunnen kan forveksles med duehøgehannen.
Føde
[redigér | rediger kildetekst]Den lever mest af fugle, der jages i både skove og byområder, f.eks. omkring foderbrætter.
Yngel
[redigér | rediger kildetekst]Spurvehøgen er monogam (danner par). Reden lægges som regel i lærk eller gran, og hunnen lægger 3-7 æg.
Jagtteknik
[redigér | rediger kildetekst]Spurvehøgen har korte afrundede vinger, en lang hale og flyver med hurtige vingeslag. Alt dette gør det let for den at manøvrere f.eks. mellem skovens træer, for at slå ned på sit bytte, der som regel fanges ved overraskelsesangreb. Benene er lange og tynde og uden fjer. Tæer og kløer er ligeledes lange og bruges til at gribe om byttets krop.
-
Kløerne af en ung Spurvehøg.
-
Badende spurvehøg.
-
Spurvehøgehun har nedlagt en due i en belgisk by.
-
Spurvehøg i flugt. Bemærk den lange hale og de brede afrundede vinger.
-
Spurvehøg, han med karakteristisk rustrød underside.
-
Spurvehøgens æg er godt camoufleret.
Kilder og henvisninger
[redigér | rediger kildetekst]- ^ Spurvehøg, status og globalt udredelseskort på iucnredlist.org hentet 30. december 2020
- ^ Spurvehøg, Den danske rødliste på bios.au.dk
- Stevens, M. 2011. "Accipiter nisus" (On-line) Animal Diversity Web. Hentet 12. maj 2013
- Dansk Ornitologisk Forenings beskrivelse af Spurvehøgen
- Hans Meltofte, Jon Fjeldså, Fuglene i Danmark, Gyldendal, 2002. ISBN 8700484466.
- Gill, F & D Donsker (Eds). 2013. IOC World Bird Names (v 3.3) www.worldbirdnames.org Arkiveret 18. februar 2013 hos Wayback Machine Fuglenes inddeling i ordner, familier og slægter