Kókó
Kókó | |
---|---|
![]() | |
Narození | 830 Kjóto |
Úmrtí | 17. září 887 (ve věku 56–57 let) Jijūden |
Pohřben | Utano |
Potomci | Koretada-shinnō, Koresada-shinnō, Uda, Ishi-naishinnō, Shigeko-naishinnō, Minamoto no Motomi, Bokushi-naishinnō, Čikajoši Minamoto, Minamoto no Sadatsune, Minamoto no Koretsune, Minamoto no Waši, Minamoto no Junshi, Minamoto no Kaneyoshi, Minamoto no Motonaga, Tadako-naishinnō, ![]() Q95511882 , Yasuko-naishinnō, Yoshimizu no Kiyomi, Minamoto no Kuninori, Minamoto no Tomosada, ![]() Q110437970 , Minamoto no Reiko a Minamoto no Shuko |
Otec | Ninmjó |
Matka | Fujiwara no Sawako |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kōkō (japonsky 光孝天皇, Kókó-tennó, 830 – 17. září 887) byl padesátý osmý císař Japonska[1] v souladu s tradičním pořadím posloupnosti.[2] Vládl od 5. března 884 do své smrti 17. září 887.[3]
Princ, jehož osobní jméno (imina) před nástupem na Chryzantémový trůn znělo Tokijasu (時康親王),[3] či Komacu,[2] byl třetím synem 54. císaře Ninmjóa a jeho ženy Sawako Fudžiwary.[4] Později býval rovněž označován jako "císař Komacu".[4] Toto jméno přijal v 15. století i císař Go-Komacu.[pozn. 1]
Události za Kókóova života
[editovat | editovat zdroj]První regent Motocune Fudžiwara ovlivnil proces, během něhož se princ Tokijasu (Kókó) stal císařem. V době, kdy byl sesazen císař Józei, byl už princ Tokijasu guvernérem provincie Hitači a hlavním ministrem ceremonií (džibu-kjó 治部卿).[5][3]
Podle zprávy sepsané ve 14. století dvořanem a spisovatelem Čikafusou Kitabatakem vyřešil regent Motocune Fudžiwara problém nástupnictví jednoduše tím, že navštívil prince Tokijasua, oslovil jej jako panovníka a přidělil mu císařskou stráž. Princ dal najevo svůj souhlas tím, že vstoupil do císařských nosítek, která jej zanesla do císařského obydlí v paláci. Je zajímavé, že když se rozhodl vydat se vstříc zcela nečekané budoucnosti, měl na sobě ještě stále princovské roucho.[5]
Císař Józei byl sesazen 4. února 884, v 8. roce své vlády. Povolaní učenci poté určili, že nástupnictví (senso) obdrží třetí syn bývalého císaře Ninmjóa, jemuž bylo v té době 55 let.[4] Již 23. března pak prý císař Kókó usedl na trůn (sokui).[3][pozn. 2]
Během své vlády oživil Kōkō řadu starobylých dvorských rituálů a obřadů. Jedním z příkladů je císařská sokolnická výprava do Serikawy, s níž přišel v roce 796 císař Kammu. Tuto rituální událost Kókó oživil po padesátileté přestávce.[5]
Císař Kókó zemřel 17. září 887 ve věku 57 let.[5][4]
Místo, kde byl císař Kókó pohřben, je známo.[1] Císař je proto tradičně uctíván v pamětní šintoistické svatyni (misasagi) v Kjótu. Úřad pro záležitosti japonského císařského dvora stanovil toto místo jako mauzoleum císaře Kókóa, takže nese formální jméno Kaguragaoka no Higaši no misasagi.[2]
Rodina
[editovat | editovat zdroj]Císařský princ Tokijasu neboli císař Kókó měl 15 manželek, s nimiž zplodil asi 45 dětí, 20 synů a asi 25 dcer. Jeho třetí syn, císařský princ Sadami, (定省親王) se posléze stal císařem Udou.[4]
Poezie
[editovat | editovat zdroj]O císaři Kókóovi je dobře známo, že se věnoval poezii. Jedna z jeho básní waka se objevila i v klasické antologii Ogura Hjakunin Isšu a je zaznamenána i v první oficiální sbírce japonské lyriky Kokinšú.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Poznámky
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Výraz go- (後) se doslovně překládá jako „pozdější“. Go- Komacu tedy může být označován jako „pozdější císař Komacu“. Jelikož se japonské go v některých starších pramenech rovněž překládalo ve významu „ten druhý“, mohl by tento císař být také označován jako Komacu druhý či Komacu II.
- ↑ Odlišné převzetí nástupnictví (senso) nebylo v dobách před vládou císaře Tendžiho uznáváno a všichni panovníci kromě císařovny Džitó a císařů Józeie, Go-Toby a Fušimiho přebírali nástupnictví a usedali na Chryzantémový trůn (sokui) v tomtéž roce. Bylo tomu tak až do vlády císaře Go-Murakamiho.[5]
Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Emperor Kōkō na anglické Wikipedii.
- ↑ a b Emperor Kōnin, Tahara no Higashi Imperial Mausoleum, Imperial Household Agency
- ↑ a b c Ponsonby-Fane, Richard. (1959). The Imperial House of Japan, p.
- ↑ a b c d Titsingh, Isaac. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo/Hayashi Gahō, 1652], Nipon o daï itsi ran (Annales des empereurs du Japon). Paris: Royal Asiatic Society of Great Britain and Ireland
- ↑ a b c d e Brown, Delmer M.; ISHIDA, ICHIRŌ. The Future and the Past. [s.l.]: Berkeley: University of California Press., 1979. Dostupné online. ISBN 978-0-520-03460-0. OCLC 251325323
- ↑ a b c d e Varley, H. Paul. (1980). Jinnō Shōtōki: A Chronicle of Gods and Sovereigns. New York: Columbia University Press. ISBN 978-0-231-04940-5; OCLC 59145842
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Kókó na Wikimedia Commons
Japonští císaři | ||
---|---|---|
Předchůdce: Józei |
884–887 Kókó |
Nástupce: Uda |